Anterior în "Ghost Whisperer"...
- Nu! - Trezeşte-te, mami, trezeşte-te!
- Melinda! - Oh, Dumnezeule.
A fost o viziune, eşti bine!
Am simţit-o atât de real.
Dragă, ele devin din ce în ce mai rele.
Melinda a spus că, lui Carl îi era teamă ca umbrele să nu-i intre în cap.
Crezi că umbrele o zăpăcesc pe Melinda?
Ne protejăm unii pe ceilalţi.
Ori de câte ori lucrurile reci vin.
Umbrele.
- Fiul tău este în pericol. - Spui că pot rezolva asta
- dacă îl fac pe Aiden să nu vadă fantome. - Sau umbre.
- Nu crezi că-i datorăm lui Aiden să încercăm? - Schimbându-l?
Dacă asta îl va ţine în siguranţă şi viu pe fiul meu, nu-mi pasă.
Fereşte-te! Vin pe acolo!
Uite ce am!
Jim, trezeşte-te.
Nu.
Pleacă din calea mea!
Este Aiden. Vorbeşte cu cineva.
Fereşte-te! O bombă!
Vino aici!
Fereşte-te!
Ce faci?
Cu cine vorbeşti?
Vorbeam pe mai multe voci.
Oh. Bine.
Ne-am gândit că ai vorbit... cu altcineva.
Cu cine?
Nimeni.
- Nimeni. Să mergem la culcare. - Da. Ascult-o pe mama, haide.
Haide, prietene, să te ridic.
Mă simt mai bine.
Ce vrei să spui?
Că nu există lucruri precum fantomele.
Mă simt mai bine.
Ei bine, noi ne simţim mai bine pentru ă tu te simţi mai bine.
Da.
Sper că facem ceea ce trebuie.
Facem. E bine că Aiden a fost atât de uşor de convins,
şi cred că e fericit că nu mai vede fantome.
Totuşi, ceva nu pare în regulă.
Simt că lipseşte ceva.
Probabil e mai puţin stres în casă.
Poate mai mult.
Dar trebuie să-l găsesc, mamă!
- Îl căutăm mai târziu. - Dar el a fost general!
A fost principalul soldat.
Dacă ai pune jucăriile unde ar trebui, ai fi în stare să le găseşti.
Dar ceilalţi soldaţi nu vor şti ce să facă fără el.
Aiden, nu vreau să mai aud nimic despre asta, bine?
- E doar un soldat de jucărie. - Dar nu e!
Nu-ţi face griji, îl duc eu în staţia de autobuz. Dă-i drumul.
- Mulţumesc. - Oh, scurgerea.
Din cadă. E înfundată, îmi pare rău.
- Şi poţi să-mi spui de ce? - Când te-ai întors, n-am vrut să te...
Pentru că e treaba mea să chem instalatorul?
- Nu, eu doar... - De fiecare dată
când se strică ceva în casă,
îmi reproşezi că e datoria mea să repar.
- Nu chiar. Dar voi chema instalatorul. - Nu, las-o baltă! Îl voi suna.
Mama e într-o dispoziţie proastă.
Aţi observat şi tu, nu-i aşa?
Haide.
Sunt atât de bucuroasă că se rezolvă lucrurile.
3 prezentări de case într-o zi?
- Nu am văzut asta de luni de zile. - Iar eu a trebuit să fac un enorm sacrificiu
să-mi iau o zi liberă de la şcoală pentru a ajuta.
Oh, da, eşti un donator perfect.
Cum merge pe la magazin?
Nu ştiu.
Nu ştii?
- Închis până mai devreme. - Cum vine asta?
Nu-mi place acest loc.
Ce?
Îl urăsc.
E întotdeauna atât de cald acolo. Nu-mi place nimic în el.
Aş fi fericită dacă nu voi mai pune piciorul în acest loc vreodată.
Mel, este totul în regulă?
Da!
Da, am să merg să-l văd pe Jim. Noroc cu prezentările de case.
La revedere.
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 05, episodul 22 "The Childrens Parade"
E-n regulă, toată lumea are zile proaste.
Nu, îmi pare rău. Nu ar fi trebui să ţip la tine aşa.
Nu, sunt uimit cât de calmă eşti, după tot stresul la care eşti supusă.
Ce zici să te duc la un prânz pentru a mă revanşa?
Da, e o idee bună.
Da, vreau să vorbesc cu tine despre toate lucrurile ciudate ce s-au întâmplat azi noapte.
Spitalul a devenit iar centrul fantomelor.
- Voi îndosaria acestea şi revin imediat. - Bine.
Unde s-a dus?
Nu este frumos să te ascunzi de asistentă.
Poate că nu. Dar e distractiv.
Cum te numeşti?
Pete. Pistol Pete, aşa-mi spune toată lumea.
Mă întreb oare de ce-ţi spune aşa.
Secţia pediatrică nu e la etaj?
Am vrut doar să iau ceva de băut.
Doctorul mi-a spus că e-n regulă,
dar am uitat să iau bani.
Bine.
Facem o înţelegere.
Îţi iau ceva de băut
dacă te duci înapoi în cameră,
- Bine? - De acord.
Oh, nu pot să cred că ai căzut în plasă!
Eşti o fantomă.
Nu. Poate că tu eşti.
Iată-te, Juanita. Te-am căutat peste tot.
Iubito, nu-mi place să ţi-o spun, dar...
arăţi ca şi cum ai fi văzut o fantomă.
Am văzut.
Dar nu am ştiut.
Am fost întotdeauna capabilă să fac diferenţa dintre cei vii şi cei morţi.
Energia lor, fel în care se uită.
O simt. Am ştiut întotdeauna.
Nu înţeleg de ce se întâmplă asta.
Şi nu e doar asta.
Eu... nu mă simt chiar bine în ultima vreme.
Nu ştiu ce să fac.
Eli?
- Eşti acolo? - Obturaţie de canal.
Sugerezi să merg în canal?
Nu.
Eli, eşti bine?
"Trebuie să am o obturaţie de canal.
Am o durere de dinţi, ar putea fi fatală."
Ştii, durerile de dinţi în general, nu sunt fatale.
Mm-hmm.
Bine, Eli.
Du-te la dentist. Eu trebuie oricum să-l iau pe Aiden de la autobuz.
"Voi fi mai util atunci când nu voi mai avea dureri chinuitoare,
sau atunci când voi fi mort de la durerea de dinţi."
Ei bine, eu nu o să ştiu care-i diferenţă, deci, la revedere.
Aceasta casă are scurgerea obraznică?
Oh! Soţul meu te-a sunat?
Da. Cada de baie de sus, nu?
Corect.
George instalatorul.
Oh, probabil că nu vrei să dai mâna după slujba de la care am venit.
Deci, la ce ne uităm?
E scurgerea căzii.
Îmi plac obstacolele bune.
E specialitatea mea.
Este un fel de mister pe care trebuie să-l descurc.
Îţi spun adevărul, sunt mereu un pic dezamăgit
dacă e doar un ghemotoc de păr.
Unde e provocarea în asta?
Bine, să începem, pentru că trebuie să-mi iau fiul de la colţul străzii.
Munca mea este garantată.
Dacă nu repar, nu plătiţi.
Astfel, banii nu se vor duce pe apa sâmbetei.
Un pic de umor al instalatorilor.
Ai auzit asta?
Ah, mă bucur.
Omule, aud asta în fiecare noapte.
Am crezut că înnebunesc.
Unde mergem, doctore?
Nicăieri.
Nicăieri. Am vrut doar
să-ţi repoziţionez puţin patul.
Suntem bine.
Ai găsit soldatul meu, mamă?
Nu, îmi pare rău.
- Trebuie să-l găsesc! - O vom face.
Ştiu cum e să pierzi ceva.
Trebuie să vorbim.
Haide, Aiden.
Melinda, am auzit lucruri...
Melinda!
Trebuie să ştii...
Melinda!
Nu pricep.
Ei pot face operaţie pe cord cu laser, dar pentru a vindeca o durere de dinţi,
încă mai trebuie să stai într-un scaun de tortură şi să laşi pe cineva să-ţi găurească dintele.
Barbar.
Da, se poate observa că nu este un moment potrivit.
Am doar o întrebare. De ce mă ignoră Melinda?
Uh...
Vorbe?
Eu am vorbit? Am spus ceva.
Ţie? Nu. Bine. Cui?
Părul lung, draguţă, um,
frumuşică. I-am spus ceva Melindei?
Ouch! Urăsc partea asta.
Ce am spus?
Ochii.
Cerc, simbol pentru nu.
Fără ochi.
Nu... nu privi.
Nu... să nu vadă.
Nu... să nu vadă fantome.
I-am spus Melindei să nu vadă fantome.
Dar... mic.
Mic... persoană mică.
Aiden nu ar trebui să vadă fantome?
I-am spus asta Melindei?
Dar nu-mi amintesc să fi spus asta!
Nimic de genul ăsta.
Nu se poate ca...
Umbrele.
I-am spus Melindei că au fost prin mintea mea în ultima vreme.
Dacă m-au făcut să spun asta?
Dacă...
- Bine, relaxează-te. - Eli, nu ştiu ce se întâmplă pe aici, dar ştiu asta...
Convingându-l pe Aiden că nu poate vedea fantome
e cel mai rău, cel mai periculos lucru pe care-l poate face Melinda acum.
Pare ca un clasic poltergeist.
Ei bine, indiferent ce fel de poltergeist clasic este, trebuie să plece.
Pentru că din toate bântuirile ce le-am avut în spital...
Sally stitch, fantoma de la morgă,
nici unul n-a fost atât de agresiv.
Nu uita ce i-au făcut umbrele mamei lui Bedford.
Asta a fost destul de agresivă.
Stai, crezi că asta e legată de umbre?
Nu, cred că e legată de un băiat răuvoitor de 13 ani.
Bine. Poţi să-l treci dincolo?
Voi încerca, dar baby-sitter trebuie să fie acasă la miezul nopţii.
Ah, vânătoarea de fantome programată în funcţie de baby-sitter.
La asta se rezumă vieţile noastre?
Preţul pe care îl plăteşti pentru că foloseşti baby-sitter în viaţă.
Hilar.
- Trebuie să plec. - Pa.
Carl e controlat de umbre acum. Nu asculta nimic din ceea ce spune.
Nu e momentul potrivit, fantomă cu probleme trebuie trecută dincolo.
E important. Nu ţi-am spus că Aiden trebuie să nu mai vadă fantome.
Nu aş spune nimănui să-şi nege puterile.
Renunţă. Am fost avertizată.
Ştiu ce încerci să faci.
Bine, poate că am fost posedat de umbre
când ţi-am spus asta... dacă ţi-am spus asta.
Serios? Posedat? Atunci sau acum?
Umbrele pot manipula şi pe cei vii şi morţii.
Ştii asta. O dată intraţi în capul tău, ei te pot face să spui şi să faci orice.
Dar acesta sunt eu... cel real.
Bine, eu cel mort, dar totuşi, eu.
- Încă sunt Carl. - Îţi pirzi timpul.
Umbrele nu vor să treci sufletele dincolo.
Ei nu doresc ca Aiden să calce pe urmele tale.
Ai puteri care ameninţă ceea ce pot face.
Tu şi cu Aiden vedeţi lucruri pe care alte persoane nu pot,
deci, umbrele vor să vă consume pe amandoi.
Acesta este motivul pentru care e cel mai prost moment pentru a-l face pe Aiden să-şi nege puterile.
Sunteţi vulnerabili acum!
Umbre se vor folosi de tine să ajungă la el.
Vei şti când vor încerca să ajungă la tine.
Îţi vei simţi puterile erodate.
Deja ai probleme de a distinge o viziune de realitate.
Cine dracu crezi că eşti?
M-am săturat de tine şi de toţi ceilalţi care-mi spun ce trebuie să fac.
Tu nu decizi ce e mai bine pentru mine, şi sunt sigură că nu poţi decide ce e mai bine pentru Aiden!
Eu decid.
Ai înţeles? Eu!
Acum mergi pe cont propriu.
Mergi şi lasă-mă în pace!
Înţelegi?
Te-am întrebat ceva.
Înţelegi?
Te rog, te rog, mă puteţi ajuta?
Încerc să-mi găsesc medicul.
Nu ştiu ce se se întâmplă cu mine.
Uite, nu am chef de asta acum.
Caută o lumină. Intră dracului în ea.
Stai în ea, problemă rezolvată.
Ce se... eu... eu...
Nu eşti mort, aşa-i?
Dl Fordyce, haide. Să mergem.
De ce crede că sunt mort? Arăt atât de rău?
Ai enervant mai mulţi oameni de aici decât mine.
Ştii, acest lucruri cu trupa ta trebuie să înceteze.
- Cine sunt acei copii? - Sunt armata mea.
Ei fac tot ceea ce le spun.
Şi am să-i ţin în siguranţă.
Cel mai sigur loc pentru tine este în lumină.
Eşti amuzantă.
Cum de eşti singura dintre ei care ne poţi vedea?
Pe ei, care?
Oamenii de pe partea cealaltă.
Cei ce respiră.
Aşa vă numim.
Fermecător. Părinţii tăi unde sunt?
Au fost atât de trişti când m-au pierdut.
Au plâns,
şi au tot plâns...
Nu crezi că ar fi mai fericiţi dacă ai trece dincolo, decât să rămâi pentru a creea probleme?
Dacă ai putea să-mi aduci părinţii să vină şi să vorbească cu mine,
voi face tot ce vor.
Unde îi pot găsi?
Tatal meu detine o benzinărie în oraş. Ar trebui să fii atentă.
El nu vrea să vorbesc despre faptul că m-a pierdut.
Îl doare inima.
Nu e primul meu grătar. Voi încerca să nu-l supăr.
Da, ai mai puţin de un sfert de litru de ulei.
Poate că asta încerca să-mi spună maşina.
Da.
Aproape că trebuie să fii un geniu al calculatoarelor pentru a avea azi o maşină.
Ştii, obişnuia să fie distractiv.
Să descoperi ce nu era în regulă.
Dar acum mă uit la un ecran.
Te-am văzut prin oraş, nu?
Da, am un magazin de antichităţi în centru pe stradă.
Oh, da. Da, soţia iubeşte acel loc.
Ai mai mulţi bani decât am eu.
Uite, nu vreau să fiu prea curioasă,
dar mă întrebam dacă am putea vorbi despre fiul tău.
- Fiul meu? - Da, băiatul tău.
Da, eu şi cu soţia mea nu am putut avea copii.
Despre ce este vorba?
Îmi pare rău, am crezut că ai avut un fiu pe nume Pete.
Pete nu e fiul meu.
Dar îl cunoşti?
Cine eşti?
Te-au trimis aici?
Ce a mai făcut acum?
- Ei? Eu nu... - Nu avem nimic
de-a face cu acel copil. Înţelegi?
Deci nu ştii că Pete a murit?
Nu vreau să vorbesc cu tine.
Uleiul e din partea casei.
Numele lui a fost Pete Murphy.
A murit acum o lună în spital.
Boala Hodgkin. El avea 13 ani.
Săracul puşti.
În hârtii scrie că a fost trimis la noi de la casa de copii a ţinutului Driscoll.
- Deci, a fost orfan? - Da. Ceea ce înseamnă că
acesta e o altă bântuire ce implică orfani.
Deci, e cumva legată de umbre?
Are logică.
Adica, copiii sunt mai vulnerabili dacă nu au familii.
Şi nu îi pot reuni cu nimeni.
Ai spus că au fost mai mulţi copii?
Da, el a spus că încerca să-i ţină în siguranţă.
De umbre?
Ei bine, noi ştim că ele vor să ia fantome ale copiilor,
aşa că e probabil. Iar tipul ce l-am întâlnit astăzi,
se pare că a fost părinte adoptiv a lui Pete la un moment dat,
şi nu a mers prea bine.
Deci, cred că Pete şi-a creat o imagine
cu părinţii iubitori în mintea sa.
Te face să doreşti să conteze binecuvântarea ta, nu-i aşa?
Da.
Merg acolo mâine să văd dacă pot afla ceva.
Bine.
Hei, să nu faci duş mâine dimineaţă.
evacuare este încă înfundată, este urât.
Am spus asta doar informativ, să nu...
Da, ştiu.
Instalatorul mi-a spus că va veni din nou mâine, aşa că...
Am crezut că mi-am văzut soldatul aici.
Dar era doar asta.
Ce faci treaz atât de târziu?
Trebuie să-l găsesc, mamă. Era general.
Destul cu soldaţii.
Iar dacă te voi găsi jos din pat, din nou,
o să îţi iau toţi soldaţii.
Ai înţeles, domnule?
Acum du-te în pat şi nu te mişca!
E-n regulă, amice.
Mama e foarte stresată acum,
aşa că... bagă-te în pat.
Îmi pare rău, tată.
E-n regulă. Culcă-te.
Da, îmi amintesc de Pete. Pistol Pete.
A fost o forţă a naturii.
A fost o problemă pentru tine?
Oh, da. Pentru toată lumea.
Dar trebuia să-l iubesc.
Şi am făcut-o.
El enerva întotdeauna toţi copiii.
Începea proteste despre hrană,
revolte TV.
Copiii toţi îl iubeau
pentru că îi făcea să se simtă importanţi.
Ca, ceea ce au vrut, a contat.
Cel puţin o familie l-a adoptat.
Mai mult de una.
Dar a fost mereu aceeaşi poveste.
Era plasat într-o familie
dar într-o lună, sfârşea venind aici.
Avea prea multe de manipulat.
Apoi s-a îmbolnăvit?
Da.
Ei au încercat să îl îngrijească aici,
dar, în cele din urmă a trebuit să-l ducem într-un spital.
A fost foarte singur în lume, Pistol Pete.
Dar mama sa naturală?
L-a dat a doua zi după ce l-a născut.
Şi niciodată nu a privit înapoi.
Eu chiar nu pot...
Poţi să-mi spui unde s-a născut?
În acelaşi loc în care a murit.
Rockland Memorial.
Acesta e cel mai dur caz pe care l-am văzut vreodată.
Orice ar fi acolo...
Ce e atât de greu în asta, George? Am crezut că obstacolele erau specialitatea ta.
Ei bine, cred că mi-am întâlnit propriul meu Waterloo aici.
Asta ar trebui să fie o altă glumă de instalator?
Cred că ar putea fi. Apă. Toaletă. (Water-loo)
Desfundă scurgerea.
Eşti George instalatorul, nu George comediantul.
Bine. Aceasta este război!
Voi câştiga!
A fost o secţie polio pentru copii.
Iar medicul de acolo le-a dat măşti de Halloween
lăsându-i să joace feste altor pacienţi.
Cred că a vrut să-i lase să se distreze.
Da. Când a fost asta?
În 1930.
Atunci trebuie să se fi construit etajul al doilea
şi secţia pediatrică de acolo.
Unde e cea veche?
Ştii, există o aripă abandonată a spitalului
jos în demisol.
Nu am văzut-o; doar am auzit despre asta.
Toată lumea te invită să ocoleşti asta.
Toată lumea, cu excepţia, desigur, a ta.
Uite, ţi-l pot arăta, dar trebuie să-mi fac rondul acum.
Îndrumă-mă în direcţia potrivită. Slujba de baby-sitter nu aşteaptă.
Bine. Prima la dreapta, jos pe scări.
- Bine. - Ne mai vedem.
Nu ştii că eşti moartă?
Pardon?
Nu suntem speriaţi de tine.
Ştim că nu ne poţi răni.
De ce aş vrea să vă rănesc?
E-n regulă.
Ea este doar unul dintre cei ce respiră.
Ea crede că este în viaţă.
Bine ai venit în vizuina mea.
Am vrut mereu să am o vizuină.
Ce se întâmplă cu tine şi aceşti copii?
I-am făcut să creadă că sunt în viaţă.
Ei cred că medicii şi asistentele sunt fantome.
Iar acum, şi tu.
De ce?
Vreau ca ei să se simtă importanţi.
Lasă-i să simtă cum e să iei un suc.
Acest lucru este greşit.
Ştiu că le vrei binele, dar nu-i ajuţi aşa.
Ei trebuie să treacă dincolo. La fel şi tu.
Eu îi protejez.
De umbre?
Lucrurile reci.
Ei ne-au dorit.
Dacă n-aş fi fost eu, ei i-ar fi luat pe toţi până acum.
Şi cum îi ţii în siguranţă?
Îi învăţ să nu le fie frică.
De aceea mărşăluim în jurul spitalului de două ori pe zi. Le arătăm
- cine este şeful. - Asta este mult mai periculos decât ştii, Pete.
Special pentru tine.
Uite, nu ştim de ce,
dar umbrele merg după fantome de copii.
Ştiu povestea ta.
Am fost la internat, ştiu că te-au trimis înapoi.
Ştiu cât de dureros trebuie să fie...
Nu, nu ştii.
Cum ar fi dacă nimeni nu te vrea?
Dacă toţi au văzut numai răul din tine,
şi de-abia au aşteptat să scăpe de tine.
Eu nu sunt bun.
De aceea, nimeni nu mă vrea.
Nu eşti rău. Asta nu este...
Chiar şi mama mea nu m-a vrut.
Nu ştii asta.
Crezi că nu am putut intra în actele spitalului?
Ştiu.
Te-am prins.
Din nou.
Nimeni nu mă iubeşte.
Boo-hoo-hoo.
Bietul de mine.
Aceasta este familia mea acum.
Ei nu mă trimit înapoi.
Nu ne vom despărţi niciodată.
Acesta este spitalul nostru!
Ai primit cartea...
Scuze.
Ai primit cartea de la Ned?
Arăţi groaznic.
Apropo, am observat că stomatologul avea mâini păroase.
Doar o observaţie. Ei bine, e un alt avantaj de a fi mort.
Nici o lucrare dentară şi nu mai folosesc aţa dentară.
Bine, cartea. Să vedem.
- Cum ştiu că eşti Carl cel real? - Te rog, ce trebuie să fac să vă conving?
Vrei să-ţi povestesc
fiecare lucru jenant pe care-l ştiu despre tine şi pe care nu-l ştie umbrele?
Ca atunci când am venit să vorbesc cu tine iar tu erai pe acel site?
Bine.
Vezi dacă poţi găsi ceva în carte, care ne poate ajuta.
Lucruri noi, lucruri adăugate.
Ceea ce cred că se întâmplă e asta...
Umbrele îi vrea pe Melinda şi pe Aiden,
dar din anumite motive, acestea îl lasă pe Aiden în pace.
Ceea ce mă face să mă întreb dacă nu are de-a face cu strălucitorii.
Strălucitorii sunt atraşi de Aiden dintr-un motiv anume, iar umbrele urăsc asta.
Dacă am şti cine sau ce
sunt strălucitorii,
atunci, poate îi vom convinge să o protejeze pe Melinda.
Este doar o chestiune de timp pentru ca Melinda să devină destul de slabă pentru ca umbrele să preia controlul complet asupra ei.
Şi unde îl vor lasă pe Aiden?
Ce e?
Şi întunericul va veni
şi va îi înghiţi pe toţi,
dacă familiile de lumină
nu transformă noaptea în zi.
Avem de gând să luăm cina acum,
iar dacă nu eşti gata, vom termina mâine.
Nu, nu, aproape că am terminat, promit.
Voi fi victorios.
Oricum.
Cred că asta este singura mea şansă de a-l trece pe Pete dincolo.
Iubito, nu îi vei găsi niciodată mama naturală.
Aceste înregistrări sunt sigilate.
Nici familiile adoptive nu pot ajunge la ele.
Uneori imposibilul ia doar puţin mai mult timp.
Eu vreau doar să pot explica asta mamei lui naturale.
Dacă ea ar veni cu mine să-l vadă pe Pete să-i spună că l-a vrut şi iubit, şi de ce nu l-a păstrat,
dacă i-ar spune motivele pentru care l-a părăsit, ştiu că el va trece dincolo.
Iubito, ai o inimă mare.
Ştiu că vrei un sfârşit fericit pentru acest băiat.
Dar la orfelinat nu ţi-a spus direct că mama lui nu l-a vrut?
Dacă o găseşti, vrei să-l mintă?
Dacă asta îl face să se simtă iubit?
Da.
- Nu vrei să te atingi de asta? - Nu mă simt prea bine.
Uau. Arzi.
- Lasă-mă să-ţi iau temperatura. - Nu, nu, nu, sunt bine.
De îndată ce termină George la etaj mă duc la culcare.
Ştii, m-am săturat de acest instalator.
Unde l-ai găsit?
Am crezut că tu l-ai găsit.
Am crezut că tu l-ai sunat.
N-am sunat nici un instalator. Ai spus că tu vei suna.
Nu l-am mai văzut niciodată pe acest tip.
Eşti mort!
O spui ca şi cum ar fi un lucru rău.
Ai profitat de mine.
Cum de ai ştiut că nu pot distinge între morţi şi vii?
Vorbele zboară pe aici.
E mai multă bârfă decât ai putea crede de partea cealaltă.
Morţii n-ar trebui să se ocupe cu astfel de lucruri.
Îmi pare rău.
Dar sunt atât de fericit să am din nou o slujbă.
Îmi place munca mea.
Dar nu poţi face nimic.
Ei bine, la fel de mult ca atunci când eram în viaţă.
Ieşi afară! Ieşi!
Ho, ho, ho, ho.
Îmi pare rău că ţi-ai pierdut vremea.
Lasă-mă să încerc să mă revanşez.
Sper că asta ajută!
Sunt îngrijorat pentru mama mea.
E ceva ce nu e corect la ea.
Văd o mulţime de umbre în jurul ei.
De ce nu puteţi să faceţi umbrele să-mi lase mama în pace?
Suntem prea speriaţi de ele.
Sunt foarte rele.
Cu cine vorbeşti?
O fantoma. Nu-i spune mamei.
Nu o voi face.
Dar dacă ai vorbit cu o fantomă, de ce nu am putut să o văd?
Era prietena mea, Cassidy.
Ea a trecut dincolo, iar acum ea e un strălucitor.
Aceştia sunt strălucitorii?
Spiritele copiilor trecuţi dincolo?
Nu e de mirare de ce umbrele sunt interesate de fantome ale copiilor.
Strălucitorii se tem de umbre, dar nu trebuie să le fie teamă.
- De ce nu? - Sunt mai mulţi strălucitori decât umbre.
Dacă ar avea vreodată un război, strălucitorii ar câştiga.
Aiden, asta e...
Bine.
Am găsit asta în scurgere.
Uau, mulţumesc!
Ai grijă de jucării în cadă, bine?
Am fost norocoşi că nu a trebuit să plătim un instalator pentru a scoate asta.
Bine, mamă.
- Hei, cred că am găsit ceva. - Oh, da?
Aici scrie că a existat o femeie care a născut
în aceeaşi zi în care s-a născut Pete.
Apoi, ea a dat copilul pentru adopţie la faţa locului
şi a plecat din spital. A fost pre-aranjat.
E vreun un nume şi o adresă?
Numele de familie şi adresa sunt goale.
Scrie doar "Joan".
Stai.
Ah, uite, adresa locului de muncă şi ocupaţia.
Ea a deţinut un salon de frumuseţe.
Dar asta a fost acum 13 ani.
Hei, merită încercat.
Uite, încep prin a spune că nu am nici un drept să fiu aici,
şi că, probabil, încalc mai multe legi
doar găsindu-te.
Dar am nevoie de ajutorul tău.
Nu pare chiar aşa de rea tunsoarea.
Sau ai de gând să-mi spui că mai am 6 luni de trăit?
Ai dat un copil pentru adopţie
în 18.01.1997,
la Rockland Memorial Hospital?
Cine eşti?
Ştiu că trebuie să fie un şoc pentru tine, dar te rog, ascultă-mă.
Ce vrei?
Daca ţi-aş spune că ai o şansă
să ajuţi acest copil, chiar acum,
ai accepta?
Şi nu vorbesc despre luarea custodiei, sau asumarea responsabilităţii.
Nu vorbesc despre bani.
Dar asta ar necesita un salt destul de mare de credinţă din partea dvs.
Este...
Are probleme?
Nu, nu, nu...
Ai spus, "ea"?
Da. Nu vorbim despre fiica mea?
Copilul care l-ai dat era o fată?
Îmi cer scuze.
Am greşit persoana.
Îmi cer scuze.
Stai.
Nu ştiu de ce îţi spun asta,
doar că... se pare că vrei să ajuţi pe cineva.
Vreau. Noi vrem. Soţia mea şi cu mine.
A fost o femeie în aceeaşi cameră cu mine în acea zi.
Ea a născut cu 2 ore înaintea mea.
Un băiat.
- Iar ea... - A murit
când a născut. Nu a fost nici o familie,
nimeni nu a venit, aşa încât statul l-a luat în custodie,
iar copilul a fost trimis la orfelinat fel ca fetiţa mea,
în aceeaşi zi.
Asta e tot ce-mi amintesc.
Mama lui Pete nu l-a dat în adopţie, Mel.
Trebuie să se fi făcut încurcături în înregistrări mai târziu.
Ea a murit la naştere.
Ea nu a avut familie, nu a fost nimeni să aibă grijă de Pete.
Aşa că statul l-a dus într-un orfelinat.
Ascultă altceva. Ea a fost bolnavă, nu?
A fost o sarcină periculoasă.
Ea a spus medicilor
că, dacă ceva rău i s-ar întâmpla,
ei ar trebui să-l salveze pe Pete,
chiar dacă ar însemna să o lase să moară.
Deci, nu numai că nu a renunţat la el,
ci şi-a sacrificat viaţa pentru el.
Bine, e bine de ştiut.
Mulţumesc că mi-ai spus.
Am crezut că asta te va face fericită...
Trebuie să plec.
Melinda?
Melinda nu este aici.
Vrei să joci şah?
Poate mai târziu.
Acum trebuie să vorbim despre mama ta.
Ea are probleme.
Are nevoie de ajutor, sau ea...
Ei bine, ea se poate să nu mai fie la fel, din nou.
- Ce fel de ajutor? - Îţi aminteşti
când ai spus că, dacă ar existat un război cu umbrele, strălucitorii ar câştiga?
Ei bine, e momentul pentru acest război.
Dar strălucitorii au nevoie de un lider, un general,
cineva care să fie menit să-i aducă împreună.
Cineva ca tine.
De ce eu?
Cred că asta încearcă Cartea să ne spună.
Iar strălucitorii sunt toţi copii.
Cine e mai bun să-i conducă decât tu?
Dacă sunt speriat?
Dacă nu sunt suficient de curajos?
Chiar şi oamenii curajoşi sunt speriaţi.
Crezi că mama ta nu e speriată uneori?
Este.
Şi eu sunt.
Dar ceea ce face o persoană să fie curajoasă
este că nu lasă temerile lor să-i oprească.
Spune-mi ce trebuie să fac.
Jim, ceva nu e în regulă cu Melinda.
S-a blocat în magazin.
Nu răspunde la telefon, nu vorbeşte cu nimeni.
Tată?
Trebuie să mă duci unde e mama,
sau ceva foarte rău se va întâmpla cu ea.
Aiden.
Aiden! Aiden!
Stai aici, tată, trebuie să fac asta eu.
Mamă?
Nu sunt mama ta.
Ştiu asta, şi o vreau înapoi.
O să-ţi mai dau o şansă să o laşi în pace.
Suntem ocupaţi.
Uite, Aiden... hei.
E-n regulă, tată. Ştiu ce trebuie să fac.
Cassidy, Cassidy!
Cassidy!
Am nevoie ca toţi strălucitori să vină, chiar acum.
Le este frică.
Sunt prea speriaţi.
Este o piesă de la şcoală, şi acum repetă.
E-n regulă. Vom face ca umbrele să plece pentru totdeauna.
Chiar acum.
Cum?
Vom transforma noaptea în zi.
Ia-mă de mână.
Asta mă face să mă simt puternică.
Eşti puternică. Dă cealaltă mână.
Cum poate o şcoală locală să-şi permită asta?
Uau.
Melinda!
Hei, iubito. Hei, iubito, eşti bine?
Sunt bine.
Unde este Aiden?
Eşti eroul meu.
Mami e bine acum, ai făcut ca umbrele să mă lase în pace.
Te iubesc, mami.
Mama m-a vrut?
Atât de mult încât i-a spus medicului
că, dacă ar trebui să salveze numai unul dintre voi, să te salveze pe tine.
Şi-a dat viaţa pentru a ta.
E mai mult decât să fii iubit.
E timpul să treci dincolo, locul tău nu e aici.
Nu-i pot părăsi.
Încă sunt familia mea.
Atunci, ia-i cu tine.
Şi puteţi sta împreună.
Da, dar...
Ei vor şti că i-am minţit că nu sunt morţi.
Ei ştiu că ţi-a păsat de ceea ce au simţit.
Asta este tot ce va conta.
O văd.
E atât de luminoasă.
Mama ta probabil că e acolo.
Te aşteaptă.
Ea seamănă cu mine.
Mama ta şi cu mine vrem să ştii
că ai avut dreptate să nu renunţi la puterea ta.
Eşti cine esti,
iar mama ta e ceea ce este, şi niciodată nu ar trebui să...
N-ar fi trebuit să neg asta, din nou.
Îl numim dar dintr-un anumit motiv.
Asta ne permite să putem ajuta oamenii în moduri...
În moduri pe care alţii nu pot.
Şi noi trebuie să respectăm asta.
Să învăţăn din asta.
Să avem grijă de asta.
Şi niciodată să nu o mai ascundem unul de altul. Bine?
De acord?
De acord.
Noapte bună, fiule.
Am vrut să spun ceea ce am spus.
Ai fost eroul meu în seara asta.
Doar sunt ca tine, mamă.
În fiecare zi.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 05, episodul 22 "The Childrens Parade"
Sfârşit de sezon şi de serial.